SiggeX;n264218 said:
Det är ju klart att saker och ting utvecklas men bara för att det är gammalt är det inte dåligt. Lord Of The Rings kom ut på 50 talet och är ju fortfarande en väldigt välskriven värld som många håller hårt som sin favorit. Monopol är ett sjukt gammalt spel som fortfarande spelas och säljs mycket idag, det kom i början av 1900 talet. Faktiskt bara i veckan så fick jag beskrivet av polarens 8 åring att han spela ett spel som var super skoj som visade sig vara just Monopol
![Smile :) :)]()
.
Så folk är nog inte perspektivlösa, all utveckling som sker är inte bättre. Dock uppskattar jag att saker och ting utvecklas för då finns det chans att det kommer nya produkter som faktiskt är bättre.
OBS NEDANSTÅENDE TEXT HANDLAR OM GENERELLA TENDENSER, INTE NÅGOT OM KVALITÉN HOS ENSKILDA VERK (Monopol, Drakar och demoner och Kult undantaget). Jag lägger emfas på det för att folk alltid, alltid envisas med att missförstå.
Den mesta utveckling som sker är till det bättre, inkluderat kultur. Människans kollektiva kulturella kapital har ökat över tid, och den empiriska erfarenheten av hur kultur skapats och producerats tidigare har över tid låtit oss skapa bättre och bättre kulturproduktioner - rent generellt. Jag hävdar alltså med bestämdhet att film idag generellt är bättre än film på femtiotalet. Om det är någon som tvivlar på hur begränsat kulturellt kapital folk hade förr i världen, läs den
här fascinerande avhandlingen om isländska riddarromaner från medeltiden.
De är alla nästan precis likadana med nästan identisk dramatisk struktur. (Men de är helt bisarra och extremt medeltida på ett mustigt sätt, och därför är avhandlingen ändå fascinerande).
Det finns ett överväldigande konsensus bland folk som faktiskt förstår sig på brädspel att monopol är ett dåligt spel. Monopol säljer inte för att det är bra, Monopol säljer för att folk inte spelar tillräckligt mycket brädspel för att förstå vad som gör ett brädspel genuint kul. Monopol säljer på sitt varumärke och på nostalgi, inte på några faktiska meriter - precis som Drakar och demoner.
Vill jag ha ett tips på en bra film frågar jag absolut inte en kompis som sällan tittar på film, utan jag frågar en kompis som tittar jättemycket på film - ju mer, desto bättre. För ju mer någon kollar på film (återigen,
generellt, det kan inte betonas nog), desto mer kapital ackumulerar de som låter dem förstå sig på film och desto större blir därmed min tillit till deras förmåga att ge mig ett bra filmtips.
Det är precis likadant med rollspel. Rollspelen som görs idag är med extremt stor sannolikhet bättre än Drakar och demoner. Självklart kan det ha funnits spel som var exceptionellt briljanta även tidigt i rollspelens historia, det finns en del fog för att betrakta Kult som ett sådant, det erkänner jag, men Drakar och demoner var inte ett sådant. Det finns ingenting överhuvudtaget i det spelet som skulle göra mig sugen på att spela det idag. Ni som håller Drakar och demoner för det bästa svenska rollspelet någonsin, seriöst, vilka kvalitéer är det ni menar att det spelet har som inget efter det kunnat överträffa? ("Jag hade så roligt med det" är inte ett svar på den frågan).
Jag vore intresserad av en omröstning om bästa svenska rollspel av folk som faktiskt spelar mycket rollspel och många olika rollspel. Folk som bara spelat drakar och demoner, eller som inte spelat rollspel på tio år, deras åsikt är jag inte intresserad av, hur elitistisk ni än tycker att det gör mig.